http://www.hebpsy.net/showMessage.asp?forum=45&id=29417#29417

מאת:	
מישהי שעדיין לא התגברה	
תאריך:	
29/7/2006 17:02	

נושא:	

בקשה גדולה מכל המפוספסים והמתקבלים	

תוכן:	
אני אתחיל בקצת רקע כללי- אחרי שלא התקבלתי לאף אוניברסיטה, למרות ציונים ומתאם גבוהים מאד, ורצון עז מאד לעסוק בפסיכו קלינית, יצא לי לדבר עם מישהי שהתקבלה לכל האוניברסיטאות (עכשיו כבר סיימה את התואר). יצאתי מהשיחה ממש מזועזעת. היא אמרה לי שכל התהליך הזה הוא רק משחק. שהיא פשוט התכוננה שעות על גבי שעות בסימולציות עם חברות, מישהי מתואר שני ישבה ושיכתבה לה את הקורות חיים, לכל אוניברסיטה היא שלחה קו"ח שונים לפי האוריינטציה של האוניברסיטה וכו'... 
אמרתי לה שהייתי בטוחה שאני מתאימה ולכן אתקבל ולכן לא חשבתי לעשות את כל זה, והיא אמרה שזו נאיביות וזה ממש לא עובד כך. 
חשוב לי מאד לציין שאני בטוחה שרוב מי שכן התקבל הוא באמת אדם טוב ורציני ושהתקבל בזכות ולא בחסד, אבל מצד שני גם לא התרשמתי שהיו אנשים שהתקבלו לכל האוניברסיטאות, ואלי זה באמת אומר שפשוט צריך להיות דומה למראיין, כפי שהיא טענה. היא אמרה לי שהיא בדקה וחקרה לעומק על כל מראיין- במה הוא עוסק, תחומי עניין, מחקרי ומה שניתן, וגם אספה שאלות שכל מראיין נוהג לשאול בראיונות לפי שנים עברו. 
היא אמרה לי שאני חייבת עכשיו להתיישב ולכתוב את כל המראיינים שהיו לי, ואיזה שאלות הם שאלו, ולעשות אותו דבר עם כל מי שאני מכירה שניסה להתקבל- בין אם הצליח ובין אם לא. 
יצאתי מהשיחה המומה. זה עשה לי ממש רע לחשוב שיש בזה משהו. וממש גם לא בא לי עכשיו לשחזר את הראיונות שהיו לי כי זה ממש מדכא אותי. רציתי לשאול מה דעתכם, ואם מישהו חושב שזה באמת יכול להואיל, אז אולי לעשות פה איזה מאגר עם כל האינפורמציה על כל המראיינים מכל האוניברסיטאות. 
אני מתנצלת על האורך- מקווה שלמישהו יהיה כח לקרוא הכל. אני גם לא יודעת- מעניין אותי לשמוע מה דעתם של אנשים שכבר התקבלו לקלינית, אז אם ניתן להעביר את זה גם לפורום של תלמידי תואר שני זהב בכלל יהיה לעניין. 
בברכת שבוע שליו ונטול אזעקות, ושתיגמר כבר המלחמה הזו.	

	

תגובות   הוסף תגובה להודעה זו	
	
 אני לא התכוננתי ככה בכלל. פשוט הבאתי את עצמי, על המשמעויות של זה -  aurora	
תאריך:	
29/7/2006 17:50	

בשאלונים ותחומי עניין השבתי כמעט אותם דברים ואפילו עשיתי COPY- PASTE מספר פעמים. 

בראיונות- פשוט עניתי למראיינים על מה שהם שאלו, והצגתי את עצמי כמו שאני. 
כן ניסיתי (ופרט למקרה אחד הצלחתי) לא לאחר לראיון, להראות ייצוגית וכו'. אבל את זה כולם עושים. 

יותר מכך- אין לי אף חברה מ"התחום" כך שמי שעבר על הקורות חיים שלי זה אחותי שעודנה בצבא, וסימולציה אחת או שתיים עשיתי עם חברים או עם מי שמצאתי. 

התכוננתי כמו נגיד לראיון עבודה חשוב, אבל ממש לא כמו שתיארת. 
אפילו לא הייתי בימים הפתוחים השנה. 
מה שכן- זו שנה שנייה שניסיתי להתקבל, אז אולי באתי מוכנה יותר לתהליך, אבל שנה שעברה עברתי אותו רק מול אוניברסיטה אחת, אז אני לא יודעת מה זה משנה. 

בסיכומו של דבר- הייתי (להערכתי) כמעט זהה בכל האוניברסטאות ולא ביררתי פרטים לפני באובססיה. 
התוצאות- מתוך 4 מקומות אליהם הגשתי מועמדות, הייתי ב-4 ראיונות, התקבלתי ל2 אוני' , הייתי ברשימת המתנה (ולא התפנה מקום- כך שלמעשה מדובר בדחייה) בעוד אחת ונדחיתי מאחת. 
ובכולן- כאמור- הייתי ממש זהה. הייתי אני. 
מדובר במגמה שיקומיתנוירו, ולהערכתי המראיינים גם זורמים בצורה שונה עם כל אחד, כך שלבנות מאגר יהיה אולי מאד קשה ופחות יעיל.	

הוסף תגובה |  חזרה 
 	
 הי , ראיתי שהתקבלת לנוירו שיקומית......כמה שאלות -  אורכידאה	
תאריך:	
30/7/2006 17:24	

הי, 
אני מסיימת שנה ב' בתל אביב ונוירו שיקומית היא המגמה שאני הכי מעונינת בה. 
אני עושה מתאם השנה ומתכוונת להגיש לירושלים באר שבע המכללה ואולי גם חיפה ובר אילן. 
הממוצע שלי הוא 90 ואולי יעלה קצת ... 
מה לדעתך המתאם שאני צריכה כדי שיהיה לי סיכוי. האם ממוצע תשעים הוא באמת מספיק? איפה יותר קל / קשה להתקבל? 
נ.ב - האם כאשר ניסית שנה שעברה ניבית לאותה המגמה? 
האם להערכתך להתקבל לחיפה ובר אילן לנוירו קלינית זה קשה יותר כי שם זה כאילו גם נוירו וגם קלינית?? 
המון המון תודה. 	

הוסף תגובה |  חזרה 
 	
 תשובות על נוירו -  aurora	
תאריך:	
30/7/2006 20:03	

שנה שעברה ניסיתי עם ממוצע 87 ומתא"ם- 100 ולא התקבלתי. 
השנה ניסיתי עם ממוצע 90 ומתא"ם 116, התקבלתי לאותו מקום משנה שעברה אליו לא התקבלתי, ולמקום אחד נוסף ולשתי אונ' נוספות לא התקבלתי.	

הוסף תגובה |  חזרה 
 	
 המון תודה ועוד שאלה (: -  ארכידאה	
תאריך:	
31/7/2006 00:20	

תודה רבה על התשובה, זה עודד אותי קצת ביום ממש קשה [החבר בלבנון ויש לי עוד שני מבחנים ללמוד אליהם, ולעבור דירה שבוע הבא..אבל מספיק עם היללות], 
אגב, מה לדעתך משקלן של ההמלצות ? מאיפה עדיף שיהיו? 
הבנתי שאת מעדיפה לא לומר לאיפה בדיוק התקבלת, אבל, כללית, לאן לדעתך יותר קשה [מבחינת מתאם] להתקבל - באר שבע או חיפה ?? 
והאם למכללה קצת יותר פשוט או שזה סתם שמועה 

ארכידאה.	

הוסף תגובה |  חזרה 
 	
 אני לא יודעת להגיד -  aurora	
תאריך:	
31/7/2006 12:03	

עם המתא"ם הזה- 116 - התקבלתי בדיוק לב"ש ולחיפה. 
כך שאין לי יכולת להעיד על קושי :) בין שתי אלו (לבר אילן ולעברית לא התקבלתי). 

ההמלצות שלי היו ממקום ההתנדבות שלי- כלומר מהשטח, 
ומהמנחה שלי בסמינריונית, שהיא פסיכולוגית. 
אלו היו גם האנשים היחידים שהכרתי, כך שזה לא ש"הייתה לי ברירה". 
ביקשתי ממי שמכיר אותי. 

למכללה לא ניסיתי אז אין לי מושג. 
בהצלחה!	

הוסף תגובה |  חזרה 
 	
 תודה רבה (:[ל"ת] [ל"ת] -  ארכידאה	
תאריך:	
1/8/2006 19:31	

	

 המון תודה . עודדת אותי ביום קשה [ל"ת] -  ארכידאה	
תאריך:	
31/7/2006 00:22	

	

 אני גם ממש מזועזעת ממה שאמרו לך, ואני לא מסכימה עם השיטה בכלל -  	
תאריך:	
29/7/2006 18:37	

יותר מזה, אני חושבת שזה ממש מגעיל לחשוב שיש אנשים שמתקבלים ככה. אני כן התקבלתי, ואני מודעת לזה שיש הרבה אנשים מאוד טובים שלא. אני חושבת שיש בזה הרבה מזל, כי מן הסתם לכימיה עם המראיין יש הרבה מאוד משקל, ובטוח שהרבה אנשים טובים מתפספסים, אבל אני גם חושבת שהכי חשוב בראיונות ובקורות חיים האלה זה להיות שלם לגמרי עם מה שאתה אומר ומה שאתה כותב, וגם אם לא הולך שנה אחת, אז התמדה תמיד נראית להם טוב (אני יודעת שזה נשמע נורא ממישהי שכן התקבלה, אבל אני הייתי בטוחה שאני לא אתקבל וכבר תכננתי לעבוד שנה בתחום ואז לנסות שוב). אני חושבת שאם את באמת מתאימה כמו שאת אומרת, אז את תתקבלי שנה הבאה. ובמקום להקשיב למישהי שעשתה דברים כאלה בשביל להתקבל, תנסי אולי לחשוב מה כן את יכולה לשפר או לשנות. אולי קיבלת פידבק בראיונות שיכול לעזור, או אולי את יכולה לפנות לאונינברסיטאות ולנסות לקבל פידבק. זה נראה לי הרבה יותר חשוב מלבוא כל כך מוכנה שכבר לא נשאר שום דבר אמיתי לגבי עצמך בתהליך הזה. 
אם זה עוזר, שניים מהאנשים הכי מדהימים שאני מכירה שלומדים קלינית (עכשיו כבר סיימו תואר שני וממשיכים לשלישי) לא התקבלו בפעם הראשונה שהם ניסו, והם באמת פספוס של המערכת לדעתי. אבל.... הם שניהם אמרו שהשנה הזו שהם לא התקבלו הייתה שנה מדהימה שלימדה אותם המון. אני מקווה שגם השנה הזו תהיה כך עבורך, ושתתקבלי שנה הבאה לאן שתרצי. בהצלחה!	

הוסף תגובה |  חזרה 
 טוב אז הנה מה שאני חושבת -  מעין	
תאריך:	
29/7/2006 18:53	

דבר ראשון, אני ממש מבינה את הבאסה. כל תקופת הקבלה הזו, ההמתנה והודעות הדחייה האינסופיות ממש מתישות ומוציאות את הרוח מהמפרשים. לדעתי כדאי שתתני לעצמך קצת זמן להתאושש ולבנות לעצמך פרספקטיבה. מלא אנשים שאני מכירה לא התקבלו בפעם הראשונה וכן התקבלו בשנה שלאחר מכן, כך שהדבר האחרון שאת צריכה עכשיו זה לשמוע מאנשים קצת אובססיבים שהתקבלו לכל האוניברסיטאות... 
דבר שני, לדעתי, כן חשוב לדעת קצת על המראיין שלך (קצת על מה המומחיות שלו, אם יש לו אוריינטציה יותר מחקרית או יותר טיפולית וכו') כדי לדעת לאן למשוך את הראיון. אבל להתחיל לכתוב קורות חיים נפרדים לכל אוניברסיטה נשמע לי מוגזם ביותר. אני כתבתי קו"ח כמעט זהים לגמרי לכל האוניברסיטאות. 
להראות לאחרים מה כתבת בתיאור העצמי יכול לתת זויות שונות, ופתאום לשמוע ממישהו אחר מה הוא חושב על מה שכתבת יכול לעזור המון, בגלל שמה שכתוב שם נורא אישי, וקשה לפעמים לראות את המקומות לשיפור כשעובדים על זה לבד לגמרי. 
לגבי הכנה לראיון- אוכל לספר לך מה אני עשיתי וזו הייתה הכנה מצויינת עבורי. אחרי שסיימתי עם כתיבת תיאור העצמי ישבתי עם הפסיכולוגית שלי ועברנו על כל מיני שאלות שיכולות לעלות מתוכו. עברנו על קטעים בקו"ח שבהם הרגשתי שקשה לי לגעת, שאני לא מצליחה לשים במילים ולנסח, ושלא ברורים לי. זו הייתה עזרה עצומה עבורי והיא אפשרה לי להיות ברורה יותר בראיון. 
הפסיכולוגית שלי אמרה לי עוד משהו אחד שעזר לי בראיון. נצמדתי לחוק הזה (כמעט) בכל מחיר. היא אמרה שהם בסה"כ רוצים להכיר אותי. אם אאפשר להם להכיר אותי כמו שאני, בלי לייפיף ובלי לחסום את עצמי יותר מדי אז רוב הסיכויים שאהיה בפנים. בגלל זה אמרתי את האמת גם כשלא הייתה הדבר ה"חכם" להגיד. 
כל אלה עבדו בשבילי. 
בהצלחה שנה הבאה. ושיהיה שבוע שקט.	

הוסף תגובה |  חזרה 
 מסכימה חלקית.. -  נועה	
תאריך:	
29/7/2006 18:55	

כמו שקל לראות לפי התגובות הארוכות שאנשים הגיבו, זה נושא טעון אצל כולם :) 

צריך להתכונן לתהליך הקבלה - ולו רק מעצם העובדה שזה תהליך ארוך, מתיש וסוחט משאבים. ויש רבים שבאמת מתכוננים גם מעבר לכך, מראיינים אחד את השני לתוך הלילה ומבקשים מאנשים מהתחום לקרוא את מה שכתבו. אני לא עשיתי את כל אלו, כמו אורורה עשיתי copy-paste לתאור העצמי והגעתי לראיונות לבושה נחמד וסולידי וזהו. ולמרות "חילול הקודש" הזה, התקבלתי. 

לדעתי אין טעם להכין מאגר כמו שאת מתכוונת. מהניסיון שלי בראיונות, הם לא שואלים אף פעם מה שאתה חושב שהם ישאלו, ולא באותו האופן שחשבת שישאלו את זה. 
סיבה נוספת היא שיש כ"כ הרבה מראיינים. לא הכרתי את שלי מראש (גם באונברסיטת "הבית") אבל בהחלט התעניינתי במהלך הראיון עצמו - מה הם חוקרים? מה הגישה שלהם? אחרי הכל, גם אנחנו צריכים לדעת אם יהיה לנו מישהו מעניין לעשות אצלו תיזה בהמשך.. 
אז מה כן כדאי לעשות? 
יש לך שנה. קודם כל, תנצלי אותה להתנער קצת מכבלי הפסיכולוגיה של התואר, להיות את עצמך. תעבדי במשהו שקשור למה שאת רוצה ללמוד אם רק יתאפשר לך. תעני קודם כל לעצמך על כל השאלות הקשות - למה את רוצה? למה את מתאימה? למה את לא מתאימה? 
וסביר מאוד להניח, שבשנה הבאה כשתנסי שוב, תדעי טוב יותר, תהיי בשלה יותר, מוכנה יותר. בהצלחה!	

הוסף תגובה |  חזרה 
 המון תודה -  אותה מישהי	
תאריך:	
29/7/2006 19:10	

רציתי להודות לכולכן 
ממש עשה לי טוב לקרוא את הדברים. עדיין קשה לי, בעיקר כי כן ניסיתי להיות אני עצמי, כפי שהציעו רוב התגובות, ולמרות זאת זה לא התאים. 
כמובן שיש לי הרבה על מה לחשוב במהלך השנה הזו, ואני מקווה שזה אכן יעזור לי ויאפשר לי לגדול ולהתפתח. 
בכל מקרה שמחתי לשמוע את זויות הראייה שלכן, בגלל שהשיחה איתה באמת עשתה לי ממש רע, וגרמה לי לראות את כל עיניין הקבלה בצורה מאד מכוערת, והתגובות פה הראו לי שלפחות בדרך כלל המצב לא כזה.	

הוסף תגובה |  חזרה 
 	
 קצת קשה לי עם נושא הסימולציות.... -  שר	
תאריך:	
29/7/2006 19:36	

זו נשמעת לי שאלה כ"כ ירוקה ובכ"ז: איך ידעתם מה לשאול? כלומר אני יכולה לדמיין מה שואלים (או שלא?!) אבל יש כזו שונות....	

הוסף תגובה |  חזרה 	

 מחשבות שלי -  אלונה	
תאריך:	
29/7/2006 22:06	

אני אומנם התקבלתי לעוס קליני תואר שני, לא עברתי את כל המסלול המיגע שאת מתארת אבל ראיונות ותאור עצמי היו גם אצלי. אני יכולה לשתף אותך בכמה דברים שעזרו לי מאוד, בראש ובראשונה טיפול (הייתי שנה) ושאלה שאיתה אני התעסקתי היא למה אני באמת רוצה לטפל. איפה אז עונה על צרכים שלי, מה זה עושה לי המפגש האישי, ומדוע הבחירה הזאת היא נכונה בשבילי. דבר שני להגיע לראיונות מוכנה לענות על שאלות ומסוג הזה ולהשתמש באוצר מילים רישי. לשתף קשת רחבה ומגוון של רגשות (זה נכון גם לגבי התאור העצמי...). לנסות ולתאר את עצמך (גם בקול רם) במגוון רחב כמה שיותר פרטים. (ולא להציג דמות מושלמת!) 
ועוד משהו שלי מאוד עזר- לפני שהחלטתי שאני הולכת על זה נכנסתי קצת לפורומים של פסיכולוגיה קלינית וקראתי שאלות וניסיתי לדמיין מה אני הייתי אומרת. אח"כ קראתי את תגובת המומחים זה עזר לי להכנס "לראש" ולנסות ולדבר בשפה הטיפולית. 
בהצלחה רבה, אלונה	

הוסף תגובה |  חזרה 
 	
 ממש מעניין -  שוב אותה אחת	
תאריך:	
29/7/2006 22:20	

אלא רעיונות שלא חשבתי עליהם ונשמע לי באמת יותר שפוי מהסיפורים ששמעתי מאותה בחורה. אם כבר טיפים לשנה הבאה- לאיזה פורומים של פסיכולוגיה קלינית התכוונת? חוץ מהפורום הזה אני לא מכירה אף אחד. ושוב המון תודה...	

הוסף תגובה |  חזרה 
 	
 כמובן התכוונתי ל'אלה' [ל"ת] -  	
תאריך:	
29/7/2006 22:21	

	

 לאחת -  אלונה	
תאריך:	
29/7/2006 22:36	

היי, שמחה שאני יכולה קצת לעזור, התכוונתי לפורומים בהם אנשים כותבים וחולקים בעיות ומחשבות.. יש כאלה בדוקטורס ועוד. אם את רוצה אשלח לך קישור 

לילה טוב, אלונה	

הוסף תגובה |  חזרה 
 	
 אני אשמח לקישור -  האחת	
תאריך:	
30/7/2006 03:45	

אני לא כ"כ בקיאה ברזי הטכנולוגיה האינטרנטית	

הוסף תגובה |  חזרה 	

 למישהי, -  תמר (2)	
תאריך:	
30/7/2006 08:17	

כמו שכבר כתבו לך מזוית אחרת, גם אני מכירה כמה שהתקבלו. בלי לעשות בירורי-יתר על המראיינים, בלי לצבור מודיעין אינסופי על הגישות של כל אוניברסיטה ולכתוב לפי זה את הקו"ח שלהם. אנשים שעשו "קאט-פייסט" יפה יפה- והם בפנים! אז כנראה שהאינטואיציה שלך נכונה- להיות עצמך. 
אישית, לא ביררתי כלום על המראיינים (אלא רק את השם הנכון כדי שלא תהיה לי פאדיחה...) ולדעת אם הם מסגל המגמה הקבוע או מראייני-חוץ (אבל אני ממש לא חושבת שיש לזה חשיבות-יתר, סתם מתוך עניין). להיפך, לדעתי יותר מדי מידע לא משאיר לך מקום להיות עצמך מול המראיין. תשובות מנוסחות-מדי גורמות לראיון לצאת מלאכותי או "מבויים". מה גם שאי אפשר אף פעם לדעת למה הם יכנסו, ואם התכוננת על 'טקסט' קבוע לאלף דברים, אולי דוקא השאלה ה-1001 תלחיץ. 
חשוב כן לקרוא את הקו"ח שכתבת כדי לדעת למה נמצא שם כל דבר ומה אפשר להבין ממנו, לראות אם זה כתוב קוהרנטי. ואם מתאים לך- תני למישהו שאת סומכת עליו לקרוא. זה ממש לא חייב להיות מישהו שהתקבל לקלינית! מישהו שאת מכירה ומבין עניין לדעתך, שיוכל לתת לך פידבק על איך שזה כתוב ואם מהדף זה נשמע דומה למי שאת "במציאות". 

ומילה אחרונה לעידוד- יש אנשים טובים, שבטוח יתקבלו בשנה הבאה, שמשום מה המערכת "פספסה" השנה- ולא כי הם היו לא בסדר במשהו. באמת לפעמים זה עניין של מזל... 
שיהיה לך המון בהצלחה, 
ושבוע שקט לכולם.	

הוסף תגובה |  חזרה 
 תשובה קצרה... -  ורד	
תאריך:	
30/7/2006 12:39	

כי אני קצרה בזמן אבל כן היה חשוב לי לענות לך. 
אני לא מאמינה ב"להתכונן לפי השאלות של המראיינים" ומרגיז לשמוע שמישהי שמדברת ככה-התקבלה לכל האוניברסיטאות. 
אני מאמינה בתשובות כנות ואמיתיות. 
מה שכן, אם עשיתי איזושהי "הכנה" לפני הראיונות, זה לא "סימולציות" או ניסיון לחזות מה ישאלו אותי-אלא- חשיבה עם עצמי-ניסיתי לחשוב על דברים משמעותיים ביותר שעברתי בחיים וכדומה. 	

הוסף תגובה |  חזרה 
 עוד תגובה... -  ani	
תאריך:	
30/7/2006 12:41	

שלום לך 'עדיין לא התגברה', 
לצערי, גם אני מכירה בחורה שהתכוננה המון שעות מכל הזוויות האפשריות וקצרה הצלחה מסחררת בכל המקומות אליהם נרשמה. אני חייבת לומרר שגם אותי, טרם ההרשמה, זה מאוד הפחיד, כי אני לא בן אדם כזה. אני חושבת שמוטב לך לשאול את עצמך באיזה אופן היית רוצה להגיע לקבלה המיוחלת. אני העדפתי להביא את עצמי ולהאמין שזה יספיק, כמובן תוך הרבה מחשבה על קורות החיים שלי ואילו נקודות עולות מהם, אבל מבלי להתייחס למראיין/אוני' או שימוש בסימולציות. התקבלתי למקום אחד וזה בהחלט הספיק. אולי אם הייתי עובדת קשה יותר הייתי מצליחה להתקבל לעוד מקום, אבל מבחינתי, העובדה שהתקבלתי באמת בזכות עצמי ומה שאני היתה מספקת אפילו יותר. תשאלי את עצמך מה מתאים לך, אני לא חושבת שיש צורך לאמץ דפוסים אובסיסיביים משהו ושאינם מייצגים את מי שאת רוצה להיות, כי הדרך חשובה לא פחות מהמטרה. 
מאחלת לך המון הצלחה בניסיון הבא...	

הוסף תגובה |  חזרה 
 שאלה לכל המשיבים... -  יסמין	
תאריך:	
30/7/2006 14:02	

האם כולכם מדברים על קלינית או גם על מסלולים אחרים? כי נראה לי שאופי הראיון קצת שונה במגמות טיפוליות ולא טיפוליות וכך גם ההכנה לקראת האיון צריכה להיות שונה...	

הוסף תגובה |  חזרה 
 	
 אני דברתי על קלינית (מבוגרים) [ל"ת] -  ani	
תאריך:	
30/7/2006 15:50	

 אני אחת מהאנשים שענו ואני דיברתי על קלינית וקלינית ילד [ל"ת] -  	
תאריך:	
30/7/2006 16:34	

 אני דוקא חושבת שבהחלט יש מה להתכונן! ויש גם עצות :-) -  עוד דפנה	
תאריך:	
31/7/2006 17:40	

אני יוצאת מנקודת הנחה שהרבה מהמועמדים הם בהחלט ראויים, ואם מישהו היה טורח לבלות איתנו שבוע שלם, אישית לוחצת, כולל קריאת מחשבות, אז היה מקבל התרשמות שלמה ועגולה ומחליט לפיה. אבל מכיוון שיש לנו לרוב חצי שעה לעשות בה רושם הכי טוב ומייצג שאנחנו יכולים, ולתת בה את "המיטב". 
נתחיל בהכנת החומרים הכתובים. יש טעם בהחלט שאנשים "מהשטח" יקראו אותם ויגידו לך לא רק אם הם נהירים אלא גם מה עולה מהם (למשל - נמנעת, תלותית), ואולי אפילו יעזרו לך מראש, לפני הכתיבה, לזהות על פי עובדות חייך והתהליכים שעברת מה כדאי שיהיה הנראטיב שלך. (אני לפני שנתיים נגשתי עם נראטיב מאוד של עבודה, אמביציה וכו, והשנה יותר כיוונתי את הקו"ח שלי להסביר תובנות שעלו מהטיפול שלי ולמה אני רוצה קלינית) 
עוד לגבי החומרים הכתובים - אי אפשר שזה באמת יהיה קאט+פייסט בין כל המוסדות כי הדרישות הן שונות. אלה רוצים הצהרת כוונות, אלה רוצים תיאור עצמי, אלה מעיקים בשאלון... אז אם כבר, כדאי להתאים את התשובות למוסד. במוסד מחקרי הצהרת הכוונות תכלול דוקטורט, במוסד מאוד "טיפולי" - לדבר על טיפול וכו' (נראה לי). 
לגבי ראיונות - גם כאן יש מה להתכונן: 
1. דברים חיצוניים כמו מה ללבוש, לא לאחר, באיזה כסא לבחור לשבת :-) 
2. לחשוב על שאלות שעשויות לעלות בראיון - מתוך קורות החיים או מתוך המפגש (לדוגמה - "איך את חושבת שאישיותך היום קשורה לילדותך ולמעברים התכופים בין ארצות כבתו של שר החוץ" או לחליפין "את כל כך יפה, איך את מצפה ממטופלים להתרכז ;-)"), ואיך עונים עליהן. אפשר להתאמן ממש, פנים אל פנים, או לפחות לחשוב ביחד עם אדם שמבין בזה (או שיש לו ראש טוב. תשיגי את הכי טוב שאת יכולה), מה יכולות להיות שאלות חשובות ואיך לענות. 
3. על שאלות חשובות או שאלות "פותחות" (כמו בת"א - קחי 5 דקות וספרי על עצמך) שווה לנסות לענות גם בעל פה, כדי "להרגיל את הלשון" ולהתחמם. 
4. לגבי מודיעין על המראיין: מצד אחד כדאי שיהיה "מודיעין" על המראיין. לדוגמה - אם הוא עיוור, או דתי, או כל דבר שיכול להפתיע מאוד. עוד דוגמה - מטפל "מערכתי" לעומת מטפל "דינאמי" יהיו לו אולי נטיות אחרות, ואולי טוב להדגיש איתו דברים שונים. אדם שמדריך מטפלים לעומת תיאורטיקן - גם אולי יועיל להגיד לו דברים שונים. למשל למישהו שמדריך אפשר להזכיר שמצפים להדרכה... למישהו תיאורטיקן להסביר כמה אנחנו מתעניינים בתיאוריה... 
מצד שני, יש סוג של "מודיעין" שנשמע לי מיותר. למשל - "היא אשה נחמדה וחמה". מה זה עוזר לי? האם זה אומר שהיא תהיה נחמדה אליי? עדיף דוקא לבוא לראיון בלי ציפיה, או לצפות לגרוע, ואז אם היא נחמדה - הרווחתי. או מה היא שאלה מישהו. הרי היא שאלה אותו מתוך קורות החיים שלו. אז מסקרן לשמוע מה שאלו אחרים, בבחינת "להוסיף את זה לבנק השאלות" מסעיף 2, אבל לא בבחינת להתכונן לראיון הספציפי הזה. 

והסתייגות גדולה: עם כל מה שכתבתי פה, אני התקבלתי לירושלים ולב"ש, שדי מבוססות מתא"ם. ודוקא בבר אילן, ת"א וחיפה לא התקבלתי. אז בטח אפשר לעשות יותר טוב ממני (אמנם אפשר לנחש למה חיפה ובר אילן לא רצו אותי, וזה קשור לחוסר מסויים בהתנסות קלינית בשדה). אבל אולי מה שכתבתי יכול לעזור.	

הוסף תגובה |  חזרה 
 	
 עוד דפנה, בטוח עזרת -  	
תאריך:	
1/8/2006 17:40	

אמנם לא אני כתבתי את ההודעה המקורית אבל אני יודעת שלי זה עזר לסדר קצת דברים בראש, כהכנה לשנה הבאה	

הוסף תגובה |  חזרה 
 עוד דפנה -  תמי	
תאריך:	
1/8/2006 19:15	

התגעגעתי! 
מעניין מה שכתבת, פתאום נזכרתי שפעם אמרנו שאחרי הכל נעשה שרשור עצות או משהו, זה עדיין יכול לעבוד. (ואם לא, מקסימום אני אעשה קצת קאט אנד פייסט כמו בימים הטובים...) 	

הוסף תגובה |  חזרה 
 	
 הו, שלום גם לך! -  עוד דפנה	
תאריך:	
2/8/2006 11:25	

גמני התגעגעתי... אמנם פחות פנויה לאינטרנט אבל בכל זאת חוזרת לכאן כמו רוח רפאים. 
בא לך ליזום שרשור עצות גדול? זה יכול להיות נחמד לפני שכל מי שיש להם מה לכתוב, ילכו להם לפורומים אחרים או סתם לחיים האמיתיים ;-)	

הוסף תגובה |  חזרה 
 	
 כן, אולי באמת כדאי -  תמי	
תאריך:	
2/8/2006 11:39	

כל האנשים קצת נעלמו וה ושם רואים רוחות, נכון? 
מה שלומך? מתכוננת נפשית ופרקטית לשינוי?	

הוסף תגובה |  חזרה 	

	

 אני חושב שיש צדק בדבריה של חברתך, אבל עם סייגים -  מר מור	
תאריך:	
2/8/2006 00:48	

נתחיל מהצדק: 
1. ברור שככל שאתה דומה יותר למראיין, סיכוייך טובים יותר. כל מי שסיים תואר ראשון בפסיכולוגיה אמור לדעת זאת :-) 
2. התכוננות, כנראה, בהחלט עוזרת. 
3. התהליך הוא אכן רק משחק. 

ועכשיו לסייגים: 
1. בירור על המראיין ונסיון להיות כמוהו יעבדו רק לשחקנים ממש טובים, או לאנשים עם אופי שמאפשר להם לעשות זאת. אם את אדם כן מטבעך, האופציה הזו פשוט לא קיימת עבורך. זה מעצבן, אבל זה המצב ועובדה שאפשר גם אחרת. ואל תשכחי - מי שמצליח לנחש בדיוק מה המראיין שלו ירצה לשמוע על סמך פיסות מידע שהוא מצליח לאסוף אודותיו, כנראה שיש לו הבנה לא רעה בבני אדם... 
2. אני חושב שהתכוננות עוזרת, בעיקר, מעצם העובדה שאת מתרגלת לדבר על עצמך, לחשוף את עצמך. את מתרגלת לסיטואציה וכך תרגישי בה יותר נוח. זה לאו דווקא התוכן כמו המצב. בגלל זה, אגב, אני חושב שלמי שעבר טיפול יש יתרון עצום על מי שלא עבר - המצב המוזר הזה של לשבת עם אדם זר שחופר לך בקרביים הוא הרבה פחות לא טבעי עבורם והם רגילים לדבר על עצמם באופן הזה. 
3. התהליך הוא משחק בשני המובנים, גם של play, כלומר לשחק את מי שאתה חושב שרוצים לראות, אבל בעיקר של game, כלומר - הטלת קוביה. כל נסיון לפצח את "חוקי" הראיונות הוא עקר במידה מסוימת, משום שהם מבוססים על מדדים סובייקטיביים לחלוטין ולא עקביים.	

הוסף תגובה |  חזרה 
 תשמעי, יש אנשים טובים שלא מתקבלים. -  אורי	
תאריך:	
2/8/2006 23:45	

לראיה - אני. 
אני מסכים שיש מקום מסוים להתכונן לראיונות, וזה מן הסתם היה גם דבר שהפיל אותי, 
אבל יש הבדל בין הכנה בסיסית לבין מה שאת מתארת כאן. זה כבר מוגזם ואפילו בעייתי. בכל מקרה - עבורי. אני לא מספיק כפייתי בשביל זה.זה גם די סותר את כל הרעיון של הראיונות ככלי ששווה משהו. 
אם לא מקבלים אותי, זה הפסד של האוניברסיטאות לא פחות משזה הפסד שלי. 
קבלה למסלול המטורף הזה זה לא הכל. 
הסינון כל כך קשה שהוא כבר כמעט רנדומאלי. רבאק, יש מלא אנשים טובים, ולכן לא מעט מוצאים עצמם בחוץ. 
ומצד שני תמיד ימצאו אלה שהם מספיק נחושים כדי לתחמן את המערכת ולהכנס בכל זאת. 
הקיצר, זה לא את, זה הם. אם עשית טעויות, נסי ללמוד מהן. אל תשתגעי. יהיה בסדר. 	

הוסף תגובה |  חזרה 	
	
  הוסף תגובה חדשה |  לאשכול הקודם |  לאשכול הבא |  חזרה לפורום